EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Der kom nye personer til i Stranger Things' verden
i de seneste ni kapitler.
Billy og Max bragte Californiske attituder til Hawkins.
Kali introducerede Elleve til en helt ny verden.
Dr. Owens forsøgte at rydde op efter dr. Brenner,
indtil journalisten Murray afslørede sandheden.
Og Bob Newby troede, at livet med Joyce ville blive pærelet.
Nogle af dem er tilstede i aften.
Det er den nye klasse her på Beyond Stranger Things.
De samme regler gælder.
Der kommer spoilere.
VELKOMMEN TIL HAWKINS
DEN NYE KLASSE
Her ved bordet i dag
til vores samtale om Strang er Things 2:
Hun spiller Max, det er Sadie Sink.
Han spiller Billy, det er Dacre Montgomery.
Og som Kali, det er Linnea Berthelsen.
Som Murray har vi Brett Gelman.
Tak, fordi I kom i dag.
Ifølge loven, skal jeg vist spørge:
Var I fans af serien,
- før I...? - Ja.
Før I kom med? Jeg håbede, nogen ville sige nej.
Håbede du det?
Nej, jeg ville se, om du ville sige det.
Men du tænker "lønseddel."
Jeg er specielt glad for denne gruppe,
for det giver os mulighed for at tale om det nye blod,
de nye personer, der kom ind i Stranger Things' verden.
Havde I forventninger...
I kom med i noget, der var etableret.
Dynamikken er blevet etableret.
Ja, det er bestemt et element.
Jeg var allerede fan af første sæson,
og jeg vidste, at de var så populære, så det...
Det kunne være nervepirrende.
Men det er også bare spændende at hoppe ind i en verden,
der er så kompleks. Den føles virkelig.
Ja, for der er andre personer,
der er nye i Stranger Things' verden.
Paul Reiser, selvfølgelig, som er dr. Owens,
et nyt ansigt på laboratoriet.
Jeg ved, hvad du gennemgik sidste år.
Men de personer er væk.
De er væk, okay?
Hvis vi skal igennem det..
Skal du tro på, at jeg er på din side.
Paul Reiser kunne ikke komme, men vi spurgte ham...
Om at medvirke og om at møde Duffer-brødrene.
Her er, hvad han sagde:
Se med herovre.
Da jeg talte med brødrene, var jeg faktisk...
Jeg ville bare spørge, "Hvorfor..."
"Hvordan kender I til mig, I er meget yngre?"
Og til min store overraskelse...
Det første, de sagde, var,
"Da vi var børn, tvang vores far os...
Vi voksede op med at se Diner.
Og jeg sagde, "Okay, det er ret hipt, og et bredt kulturelt spektrum."
Jeg formodede, og de bekræftede det vist...
at rollen, jeg spillede i Aliens,
havde noget at gøre med det, de havde i tankerne her.
Det var ret sjovt at have alt det med i bagagen.
Og jeg tror, uden overhovedet at åbne munden
i det øjeblik, jeg dukker op i sæson 2,
ved publikum, " Det lover ikke godt."
Den fyr har ikke gode intentioner.
Det er ret sjovt.
Det var fedt, da jeg fik at vide,
at han spillede den rolle.
På grund af Aliens.
Det var en fantastisk reference.
Linnea, jeg vil spørge dig om den udvikling Kali gennemgår.
Det er det første, vi oplever,
med et boom.
Boom.
For helvede.
Jeg vidste fra starten, at vi skulle åbne sæsonen.
Det er et meget stærkt øjeblik,
som Duffer-brødrene starter med.
Du har en vigtig rolle
i at formidle Elleves historie.
- Ja. - Kali er Yoda.
Hun oplærer Elleve
til at forstærke sin kraft, men fra et udgangspunkt
af vrede og hævn.
Find vreden.
Fokuser på den, ikke på toget,
ikke på tyngden.
Det fører dig til øjeblikket ved lastbilen.
Jeg skal tilbage.
Mine venner er i fare.
Hey.
Elleve har valgt en anden vej med sine kræfter.
Der er et fint billede, hvor det giver genlyd hos dig.
Det er øjeblikket, hvor det går op for Kali,
at hun går glip at noget, at hun ikke knytter sig til andre.
Hun forstår,
at der kræves mere, end hvad hun gør,
i det øjeblik til at lykkedes og komme videre.
- Der sker en forandring i hende. - Ja.
Flot entré.
Vi har en entré, hvor du kommer,
efter at blive afvist af Hopper, og så er der Billy og Max.
Hvad synes I om jeres entré til: "Rock Me Like a Hurricane".
Synes I godt om den sang?
Ja, selvfølgelig.
- Fortalte de om sangen? - Nej.
- Ingen fortalte det.
Jeg holdt thanksgiving hos brødrene.
Vi spiste sammen,
og lyttede til musik.
Vi foreslog alle forskellige sange, og...
- Det var virkelig sjovt. - Kunne du se udviklingen
i scenerne
i løbet af serien
der overraskede dig?
Lige præcis.
Duffer-brødrene har en samarbejdsproces, som er rar at tage del i.
De havde ikke skrevet episoderne.. Da vi filmede de første,
var de sidste ikke skrevet endnu.
Der er en fornemmelse af, hvad det næste er.
- Ja. - Jeg var vild med at arbejde med dem.
Især for Billy, hvor kommer hans vrede fra?
Og så blev den fantastiske Will Chase hyret til at spille min far.
Og i den intense scene med ham,
hvor det hele foldes ud, er på en måde,
dette er personen i hans liv, der har gjort ham til det, han er.
Hvad har talt vi om?
Hvad med Murray?
Blev det beskrevet på en bestemt måde?
Jeg havde en samtale om,
hvad, jeg mente, ville være passende for rollen.
Hvad havde du i tankerne?
At han på en eller anden måde var blevet ydmyget,
men det var sikkert ikke en eller anden kæmpe statslig ting.
Det var mere en lokal forretningsting, han havde forsøgt at afdække,
som gav tilbageslag.
Godmorgen, chef.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Har du fundet beviser for dine røvravende rumvæsener, Murray?
Og du ser ting i designet af,
da vi fik kostumer, så ser man...
- Ser, hvordan de kommer til at se ud. - Produktionsdesignet og stedet.
Alle designs var så specifikke,
hvert element i serien er så specifikt, det fortæller meget.
Helt sikkert. Det folder sig ud, fordi du er i en anden tidsperiode.
Du laver alt det her,
og din verden bliver... Din bil bliver...
Alle de jeans. De var dejligt stramme.
- Ja. - Ja.
Meget stramme jeans.
- Skræddersyet. - Under prøvning, sagde de så,
- "De skal være strammere"? - Ja, vi prøvede...
Nej, faktisk...
KOSTUMEPRØVNING
Vi prøvede en masse vintage-jeans fra New York.
Det handlede om, hvad det gav den rigtige form
om bagen.
Du godeste.
Så, jeans med den højest mulige talje,
- der ga... - Sådan passede de også mig.
- Okay. - Ja.
Du og jeg har det ens. Hvordan kan vores bagdele...
De ville have Murray i en meget stram regnfrakke.
Så, ja, kostumerne er meget
- specifikke. - Fantastisk.
- Hun er fantastisk. - Ja.
Og det svenskerhår,
hvordan var det at have det på?
Der var lidt ængstelse, men spændt ængstelse.
Da jeg kom ned til Atlanta,
tilpassede Sarah, som var frisøren, den.
PARYKPRØVNING
Det var ret sjovt. Det tog to timer hver dag
at få ordnet hår og makeup.
Og Amy fra hårafdelingen havde den der selvbruner...
Du godeste.
- Fik du også selvbruner? - Ja.
- Nåh ja, Californien. - Det lugtede skrækkeligt.
Jeg har allerede en naturlig farve, så jeg behøver det ikke.
- Ja. - Så fedt.
De sagde: "Du har været meget i solen.
Du er skateboarder, så det giver mening."
Skateboardede du før?
- Skulle du lære det? - Ja.
Hvor lang tid tog det?
Da vi filmede, øvede jeg mig.
- Faldt du meget? - Hele tiden. Hver eneste...
Hver eneste dag.
- De gav mig albuebeskyttere - Autentisk.
Det virkede autentisk.
Jeg formodede, det var naturligt for dig.
Ligesom basketball.
Nej. Jeg spillede ikke.
FRAKLIP
Joe og jeg trænede sammen med en fantastisk træner, der hed Bo Bell.
Han var fra et stort hold.
Det viser, hvor lidt jeg ved om basketball.
Det var sjovt at lære, det var hårdt,
og da vi kom ind, var det fedt.
BAG KULISSERNE
Bo Bell er træneren i scenen.
Han stod i bageste række.
De havde ham i kostume. Og han råbte
i al hemmelighed instruktioner.
- Hvad for en slags instruktioner? - Altså...
- Gør det bedre? - Ja.
- Drible? - Lad med at gøre det pis...
Den slags ting.
Shawn Levy koordinerede det hele.
Det hele var planlagt.
Det sidste skud, jeg laver,
det under benet, havde vi talt om.
Bo Bell sagde på dagen, "Du skal ikke gøre det."
Jeg gjorde det, og den gik i.
Men meningen var, at det skulle se ud, som om
at jeg gav fingeren til Joes karakter,
men jeg endte med at se overrasket ud over,
- at den kom i. - Overrasket?
Jeg var bare, hold da kæft.
Ja!
Tak!
- Hvordan var at arbejde sammen? - Vi testede ikke kemien først.
Vi mødtes ikke før.
- Så, det var bare lige på? - Ja.
Den første scene, vi lavede sammen...
- Afleveringen. - Ja.
Det var den første scene, vi var sammen.
Jeg viste ikke, hvad jeg kunne forvente, men det blev godt.
Det bliver lidt voldeligt mellem jer.
Du griber fast om hende håndled
- i bilen. - Det var ikke i manuskriptet.
- Det var... - Ja, vi...
- I øjeblikket? - Ja.
Du er uduelig, men vi er i familie, om vi kan lide det eller ej.
Jeg er tvunget til at passe på dig.
- Hvad ville jeg... - Hey!
Vi skulle finde ud af...
Jeg skulle løfte hænderne, så han kunne gribe mit håndled.
"Hvad ville jeg dog gøre uden dig."
Du holder dig fra dem.
Hold dig væk.
Jeg prøver at være flink, når vi kke filmer.
- Forståeligt nok. - Jeg er ikke sådan.
Det er ikke mig.
Lige nu, eller karakteren?
Det er en diffus grænse.
Hvad med da du stikker sprøjten
i halsen på den unge mand ved siden af dig.
Det var en vild dag.
Du går rundt på settet med en sprøjte i halsen.
- Det virker, som du havde det sjovt. - Det var ret sjovt.
Du skal lade mig og mine venner være i fred.
Forstår du det?
Fuck dig.
Jeg vil tale om en ret morsom scene...
med fru Wheeler...
og den her forførelse, som er fantastisk.
Hun læser i badet, og så kommer den fyr til døren.
Den bog, og det boblebad... Så du bogens cover?
Det er meget tæt på.
Som et photoshoppet billede
af svenskerhåret på en langt mere maskulin mand.
Cara er fantastisk, og den dag
legede vi bare med det hele.
Der var meget improvisation. Også med småkagerne.
Jeg spurgte Duffer-brødrene, "Kan jeg tage en småkage?"
Og lege med småkagen.
Hvad med cigaretten, da du løfter vægte?
Ja, det var der meget af.
Eller da jeg gnubber cologne under bukserne.
Det er noget, jeg har gjort før. Jeg vil ikke lyve.
- Ja. - I morges.
Ja, bare noget cologne
under linningen.
- Jeg hælder bare hele flasken. - Åh ja.
Hele flasken ned.
- Det er meget af den slags. - Hvad med dine håndbevægelser?
Arbejdede du med dem?
- med at...? - Ja da.
Det gjorde jeg. Vi skulle finde ud af
hvad er det vigtige øjeblik her? Hvordan viser vi det?
Er det her, ja, her ude.
- Lidt længere... - Sådan.
Især fordi du have fingerløse handsker,
hvilket er fint, det sælger altid.
- Det ser straks hårdt ud. - Jeg har altid ønsket,
at være i en musikvideo fra 80'erne.
Er det rart at have de her...?
Med Sean Astin og med Bob
er der visse henvisninger til Goonierne og 80'erne...
- Ja. - indbygget.
- Joyce. Hvad foregår der? Hvor er vi? - Er du okay?
Vi er i tunnellerne.
Sean Astin er her ikke, men her er, hvad han sagde om at være med.
Duffer-brødrene sagde noget i starten,
som, jeg syntes, var ret godt.
De sagde, at de tøvede med at hyre mig,
fordi jeg var i Goonierne,
fordi det vigtigste er, at man ikke distraherer.
En af de sejeste ting for mig, for karakteren Bob,
er at komme ind i Byers-familien hus og se væggene
og gulvene og loftet fuldstændig overtaget af Wills kort.
- og der er det. - Det er målet, find X.
Ja, Hvad er der ved X'et? En skat?
Bob, ingen spørgsmål.
Okay.
Jeg tror, at X markerer stedet,
at det er et skattekort.
Men igen, jeg tror, at Sean og Bob har en forbindelse.
Bob kigger på det, og han synes, det er sødt.
Sådan, "Hey, et skattekort, sejt".
Og Sean, i Goonierne,
siger: "Hey, et skattekort."
Jeg kan se, hvad forfatterne gjorde.
Jeres roller har alle overlevet.
Tillykke med det.
Vores kære Bob
var rollen med historien, hvis død hjælper med at drive
mange af de andre karakterer mod den ultimative ende.
Løb!
Jeg må dog sige,
at hvis du løber, og det lykkedes at komme væk
fra en demo-hund, skal du blive med at løbe.
- Ja. - Jeg siger det bare.
Du har ikke tid til at smile til Joyce
- og sige, "Godt at se dig." - Tja...
Hun er meget vred på Bob lige nu.
Han var for flink,
- og det slog ham ihjel. - Han var for flink.
Det sidste billede af dem
hvor de æder ham, er nok det mest skrækindjagende...
øjeblik i hele serien.
- Ja. - Jeg...
Det er mørkt, men jeg kan se...
at han er død.
- Han hjælp dem i sin død. - Ja.
Hvor smukt.
Tak skal I have, fordi I var med
og delte jeres historier fra bag kulissen.
Det er skønt at have alle disse nye karakterer
i denne Stranger Things 2-verden.
Hvis du vil se mere Beyond Stranger Things,
så starter den næste episode med samme.
Tekster af: Tine Haurum